![](pzs_logo190.png) |
nedelja, 1. september 2024 |
|
|
PRIJAVI SE![](preklic.png) |
|
|
|
Visoki Rokav (27.6.)![](ikone/comments.png) Vanja Starčević: ponedeljek, 28. junij 2004, ob 11. uri; ogledov: 0V soboto smo se povzpeli do Bivaka II, pot je kopna. V nedeljo smo šli na V. Rokav, sneg se začne na 2200, razmere v žlebu med Rokavi so bile dobre, strdnjeni sneg, kamenje ni padalo, v eni uri smo bili na škrbini. Pri plezanju normalne smeri smo zgrešili že po prvem rastežaju, smo šli prezgodaj v levo in potem ves čas plezali težavnejše (okrog III) kot po normalni smeri, bilo je blazno krušljivo. Kljub temu smo vsakih 25-30 najdli kakšen klin (nekateri zelo slabi), ali zanko za abseil. Nazaj smo sestopili (v glavnem po vrvi) po isti varijanti. Opazili smo vodnika z klijenti na pravi smeri, ampak se nismo upali iskati smer v sestopu, vodnik pa ni bil naklonjen da bi nam dal kakšen nasvet.
Vsi trije opisi ki smo jih imeli (Severni pristopi, Manj znane poti, Slovenske stene) so precej splošni, še najboljši mi se zdi v Manj znanih poti. Omenili bi da po prvem rastežaju, ko se od klina gre proti trebušasti pečini v obliku hruške, treba SESTOPITI nekaj metrov na polico (to nikje ni omenjeno), a ne plezati v levo. |
Odgovori
| | |
|
Vanja Starčević: ponedeljek, 28. junij 2004, ob 11. uri V soboto smo se povzpeli do Bivaka II, pot je kopna. V nedeljo smo šli na V. Rokav, sneg se začne na 2200, razmere v žlebu med Rokavi so bile dobre, strdnjeni sneg, kamenje ni padalo, v eni uri smo bili na škrbini. Pri plezanju normalne smeri smo zgrešili že po prvem rastežaju, smo šli prezgodaj v levo in potem ves čas plezali težavnejše (okrog III) kot po normalni smeri, bilo je blazno krušljivo. Kljub temu smo vsakih 25-30 najdli kakšen klin (nekateri zelo slabi), ali zanko za abseil. Nazaj smo sestopili (v glavnem po vrvi) po isti varijanti. Opazili smo vodnika z klijenti na pravi smeri, ampak se nismo upali iskati smer v sestopu, vodnik pa ni bil naklonjen da bi nam dal kakšen nasvet.
Vsi trije opisi ki smo jih imeli (Severni pristopi, Manj znane poti, Slovenske stene) so precej splošni, še najboljši mi se zdi v Manj znanih poti. Omenili bi da po prvem rastežaju, ko se od klina gre proti trebušasti pečini v obliku hruške, treba SESTOPITI nekaj metrov na polico (to nikje ni omenjeno), a ne plezati v levo. |
|
|
|