![](pzs_logo190.png) |
nedelja, 1. september 2024 |
|
|
PRIJAVI SE![](preklic.png) |
|
|
|
Sternspitze (30. 1)![](ikone/comments.png) vstarc16: ponedeljek, 31. januar 2011, ob 23.21 uri; ogledov: 0V petek sem prevzel Sidartin novonatisnjeni vodnik za Avstrijsko Koroško in je odločitev takoj padla: gremo v Avstrijo! Po prenočivi v domu Pristava nad Javorniškim rovtom smo se v nedeljo odpeljali do Rennwega in od tam v vas St. Peter. Parkirali smo za vasjo, dočakalo nas je mrzlo in sončno jutro, ampak snega le za vzorec. Po rahlo zasneženi (in žal posuti)cesti smo se povzpeli do domačije in nadaljevali v dolino Wolfsbachtal. Odločili smo se za krožno turo čez Stampatzspitz in naprvem razpotju šli desno - razpotja so v glavnem označena, ampak je gozdnih cest več kot jih je vrisano na karti. Z višino je snega več, nad 1600 m pa dovolj. Zgornji del vzpona poteka v območju letne poti in je dokaj strm, sam izhod na greben pa je bilo lažje opraviti peš. Po grebenu smo nadaljevali do JV pobočja Sternspitza, žal je na njemu sneg spihan skoraj do tal in je trav toliko kot da bi bil začetek zime, v zgornjem delo so srenači priporočljivi. Za vzpon na 2497 m visoki vrh smo rabili 4 h (1250 m vzpona), vreme je ves čas bilo sončno, razen nas je prišlo le še 5 Avstrijcev. Zaradi nedostatka snega na JV pobočju smo, nekoliko pod vrhom, vsi odmsučali v široko kotanjo med Wandspitze in Sternpitze. Tam je snega bilo dovolj, je bil ojužen, ampak z trdo podlago. Seveda je pod gozdno mejo treba prečiti nazaj; lokalni znalci so to mojsterski izpeljali in smo prišli ravno na kolsko pot nad Pirkerhuette; drugače bi se morali spustiti v dno in potem nekaj povzpeti. Sledil je še spust po (z motornimi sani) steptani cesti, v spodnjem delu je potrebna pazljivost zaradi kamnov, zadnjih 5 min do domačije in potem še 10 min v dolino smo nesli smuči. Dan je bil lep, tura trenutno ni priporočljiva zaradi premalo snega. Lepo smo se imeli: Hrvoje, Lovro, Boris in Vanja |
Odgovori
| | |
|
vstarc16: ponedeljek, 31. januar 2011, ob 23.21 uri V petek sem prevzel Sidartin novonatisnjeni vodnik za Avstrijsko Koroško in je odločitev takoj padla: gremo v Avstrijo! Po prenočivi v domu Pristava nad Javorniškim rovtom smo se v nedeljo odpeljali do Rennwega in od tam v vas St. Peter. Parkirali smo za vasjo, dočakalo nas je mrzlo in sončno jutro, ampak snega le za vzorec. Po rahlo zasneženi (in žal posuti)cesti smo se povzpeli do domačije in nadaljevali v dolino Wolfsbachtal. Odločili smo se za krožno turo čez Stampatzspitz in naprvem razpotju šli desno - razpotja so v glavnem označena, ampak je gozdnih cest več kot jih je vrisano na karti. Z višino je snega več, nad 1600 m pa dovolj. Zgornji del vzpona poteka v območju letne poti in je dokaj strm, sam izhod na greben pa je bilo lažje opraviti peš. Po grebenu smo nadaljevali do JV pobočja Sternspitza, žal je na njemu sneg spihan skoraj do tal in je trav toliko kot da bi bil začetek zime, v zgornjem delo so srenači priporočljivi. Za vzpon na 2497 m visoki vrh smo rabili 4 h (1250 m vzpona), vreme je ves čas bilo sončno, razen nas je prišlo le še 5 Avstrijcev. Zaradi nedostatka snega na JV pobočju smo, nekoliko pod vrhom, vsi odmsučali v široko kotanjo med Wandspitze in Sternpitze. Tam je snega bilo dovolj, je bil ojužen, ampak z trdo podlago. Seveda je pod gozdno mejo treba prečiti nazaj; lokalni znalci so to mojsterski izpeljali in smo prišli ravno na kolsko pot nad Pirkerhuette; drugače bi se morali spustiti v dno in potem nekaj povzpeti. Sledil je še spust po (z motornimi sani) steptani cesti, v spodnjem delu je potrebna pazljivost zaradi kamnov, zadnjih 5 min do domačije in potem še 10 min v dolino smo nesli smuči. Dan je bil lep, tura trenutno ni priporočljiva zaradi premalo snega. Lepo smo se imeli: Hrvoje, Lovro, Boris in Vanja |
|
|
|